Synk: oolong www.Undertexter.se
Du klär faktiskt i stor näsa.
Du skulle kunna bli en seriös skådespelare som tas på allvar.
Jag har en liten hålighet här. Ser du den?
Det är från all läsk.
- Dessutom är den missfärgad. Titta. - Jag minns färgen från sist.
Jag skulle säga att den inte är vit.
- Vad skulle du säga? - Jag skulle hålla med. Minst.
Den är väl inte gul?
Det är svårt att säga, det är ju en ganska rörlig färgskala.
En antydan till gult? "Kornfält", kanske?
- Vill du ha ett namn på färgen, så... - "Toskansk solnedgång"?
Dina tänder blir inte snyggare för att du är rolig.
"Krogtak", kanske.
"Elefantmannen."
Har man för snygga tänder får man inga huvudroller.
Det är inget du behöver ligga vaken över.
Du lär inte behöva oroa dig för huvudroller ändå.
Jag har inga kindtänder alls här nere.
Tack för den titten, det var trevligt.
Titta igen, hur ser färgen ut nu?
Det behövs inte, den har etsat sig fast på näthinnorna.
När man har vant sig vid den tycker jag att det är en fin färg.
Man skulle kunna måla en barnkammare i den här färgen. Den är lugnande.
De hade sparat en hel del om du fått rollen som dr Slop.
- Ja, men det är en biroll. - Vad vill du få sagt?
Nu har jag andra huvudrollen.
Vi får väl se hur de klipper det.
Tror du inte att det kommer att stå "andra huvudroll"?
- Det är ingen cameo-roll. - Nej, det är det inte.
- Det är en biroll. - Jag är ju med hela tiden.
Det är en andra huvudroll. Det ska stå: "med Rob Brydon".
"Med Steve Coogan och Rob Brydon."
Om de skulle ta det alfabetiskt skulle jag stå först.
Det vore bara fånigt.
Groucho Marx har sagt att det svåra med att skriva självbiografiskt-
- är att ta sig själv på allvar.
Men folk tar ju på sig själva för nöjes skull hela tiden.
Jag heter Tristram Shandy och är huvudperson.
Jag har huvudrollen.
Susannah!
Vissa kallar det här för en pittoresk rövarhistoria.
Där har vi rövpartiet, på min fars tjur.
Pitten får ni se senare.
Susannah!
Har det börjat?
Ja, jag tror det.
- Ska jag hämta barnmorskan? - Ja.
Det här är farbror Toby och korpral Trim-
- som försöker återskapa slaget vid Namur där de båda stred.
Överste Ingelby beordrar framstöt till diket bakom kanonen.
- Det finns inget dike där. - Jo, bakom kanonen!
Det är en skyttegrav, diken är sånt som bönder gräver.
Ta skydd!
Pitten jag nämnde förut var förstås min egen och inte farbror Tobys.
Jag är ju huvudperson i mitt eget liv.
- Var är mitt nattkärl? - Det kanske står under sängen.
- Jag måste kissa! - Herrn får kissa genom fönstret.
Dra upp nattskjortan.
Ut med snoppen genom fönstret.
Undrar om det nånsin ska bli odramatiskt när herrn ska kissa.
Det där var en barnskådespelare som spelade mig.
Jag borde kunna spela mig själv i 18-årsåldern.
Tills dess är det en rad barnskådisar av vilka den här är bäst.
Han kan förstås inte återge smärtan och skräcken jag kände.
Det kan jag visst. Susannah sa att det lät precis som du.
Det kanske var samma läte, men inte samma känsla.
Visa hur det ska vara, då.
Jag trodde vi sysslade med komedi och inte med pantomim.
Mäster Tristram! Kom, så får jag se.
Jag tog nästan livet av er.
Min lilla älskling!
Såja... Vad var det som hände?
Det där är min förtjusande mor Elizabeth.
Hur gick det till?
Det var mitt fel. Jag tog bort vikterna från fönstret.
Mr Toby ville ha dem som mörsare till slaget vid Namur.
Stackars lille Tristram.
Slaget vid Namur gav alltså även mig men för livet-
- trots att det hölls långt innan jag föddes.
Jag blev förresten inte snöpt.
Bara omskuren, vilket många riktiga karlar är.
Jag vet inte hur det är med farbror, men jag var nyfiken redan som liten.
Var blev ni sårad i striden, sir?
Han liknar mig mer.
- Vallen längst fram kallas bröstvärn. - Jag gräver skyttegraven nu.
Ja, jag snubblade ner i skyttegraven någon gång på eftermiddagen.
- Var blev ni sårad? - Det ska jag visa.
Framåt marsch!
Jag blev skadad klockan nio, precis här.
- I...? - I diket, ja.
Nu går jag händelserna i förväg eftersom jag ännu inte är född.
Mrs Shandys värkar kommer med korta mellanrum nu.
Jag ska hämta barnmorskan.
- Har hon ont? Sa hon värkar? - Ja, sir.
När jag föddes var min far fyra år äldre än jag är nu-
- och eftersom vi är så lika tänkte jag även spela honom.
Walter!
Elizabeth mår inte bra, bror. Hon har värkar.
Hon har födslovärkar. De har gått efter barnmorskan.
Barnmorskan? Nej, nej, nej...
Obadiah!
Rid genast till dr Slop och säg att min fru ska föda.
Min son ska inte förlösas av någon barnmorska.
Man hade ännu inte beslutat om hur min födsel skulle gå till.
Man hade ägnat för mycket tid åt planering.
"Jag, Walter Shandy, åtager mig att betala min hustrus förlossning-"
"-och ytterligare eventuella kostnader därkring."
Vad är det finstilta här?
Det är alltid lite finstilt på kontrakt.
Här började mina bekymmer.
Jag får alltså bo i Yorkshire?
Ja, om du inte redan råkat fara till London.
I September månad bad min mor att min far skulle ta henne till London.
- Går det bra? - Ja, nätt och jämnt.
Nu är det inte långt kvar. Bara två dagar.
- Blir det en pojke eller en flicka? - Varken eller, ni är skengravid.
- Hur menar ni? - Det är vanligare än ni anar.
Tio pund.
Det kostade tio pund att få höra att det bara var gaser.
Det hade väl gått an när som helst förutom just nu-
- när alla plommonen blir förstörda.
Jag är inte besviken över utgiften utan över att ha förlorat ett barn.
Jag har också förlorat ett barn.
Nåja, gräm dig inte över det nu.
Tyvärr var färden hem så lång och obekväm-
- att min far åberopade det finstilta:
Nästa förlossning skulle ske i hemmet.
Det är upprörande att Elizabeth kan tänka sig-
- att lägga vårt barns liv i en okunnig gammal gummas händer-
- när den ärbare dr Slop finns till hands med sin moderna utrustning.
Hon kanske inte vill släppa en karl så nära sin...
Sin vad? Ut med språket!
Tror du att hon ska värpa? Vet du inget alls om kvinnor?
Nej, inte det minsta.
Dr Slop kan kvinnor utan och innan och har ett mässingsinstrument...
- Det gick snabbt! - Ja, vi hade tur.
Jag kom förbi för att låna piptobak.
Dr Slop!
- Varför har ni så bråttom? - Jag skulle hämta er, sir.
Jag berättade för min bror om ert fina mässingsinstrument.
- Det där nya, som hette... - Förlossningstången.
- Ja, den såg bra ut. - Jag har den inte med mig.
- Jag kan ju... - Nej, det måste gå rätt till.
Obadiah!
- Du får en krona om du hinner! - Tack, sir!
Susannah!
- Vill doktorn ha en pipa? - Ja, gärna.
I Flandern hade vi gott om pipor.
Skynda!
- Jag pratar om rökverk. - Rök fanns det gott om i Flandern.
- När de brände av kanonerna... - Fyrade av.
Ja, så heter det ju, Trim.
Doktorn ska få se en karta-
- som är så detaljerad att man blir alldeles tårögd.
Här ligger staden Namur. Kom närmare, doktorn.
Så här såg den ut när trupperna kom dit 1695.
De engelska och skotska trupperna låg i skyttegravarna till höger.
General Ramsey hade många olika riktningar att välja på-
- och jag anser att han valde helt rätt.
Hur gick det för dig, käre bror?
Står allt rätt till där nere?
- Trim! - Vi är nästan framme.
Var gör det ont? Var blev ni träffad?
Han har mist vettet.
Han är nog skadad på ett ställe som han är för blyg för att nämna.
Vågar han kämpa i krig, men inte namnge sina intima delar?
Jag skickar hem er!
Om inte Obadiah kommer snart får förlossningen ske utan tänger.
- Här kommer han ju! - Bra jobbat!
- Har någon en kniv? - Jag har kniv.
Använd tänderna, dr Slop.
Aj, mitt finger!
- Här i finns ett fint tryck... - Jag bryr mig inte om era arméer.
Får jag tag i den som knöt det här sparkar jag honom ända till Flandern.
Jag har en bok med kraftutryck för allehanda situationer.
Jag håller fötterna. Tryck emot.
"När man skär sig i fingret med en pennkniv." Var så god.
"Vid Gud allsmäktig, Fadern, Sonen och den Helige Ande-"
"-alla helgon och den obefläckade gudmodern förbannar jag honom."
- Jag hämtar dr Slop. - Nej... Nej!
"Om han inte söker bot för sina knutar-"
"-förbannar jag hans ögon och mun, hans hjärta och buk."
Barnmorskan är här, doktorn.
- Hon har slagit sig på låret. - Jag får kika på det.
Ni borde undersöka frun, men... Den där är väl inte till barnet?
Jo, det här är det allra senaste.
Nu kan jag få ut barnets huvud innan modern hunnit klämma sönder det.
Jag kan visa på kapten Shandy här.
Ni får tänka er att ärmarna här är fru Shandys utlopp.
- Hennes utlopp? - Hennes köttgardiner.
Min bror kan ingenting om kvinnor.
Jag för in tången så här och griper försiktigt tag i barnets huvud.
Sen drar jag försiktigt ut det.
Ni fullkomligt flådde min hand med er förlossningstång!
Dessutom knäckte ni knogarna på mig!
Det var tur att det inte var barnets huvud.
Spädbarnshuvud är mjuka som meloner.
Ta hit en melon, Trim!
Ett huvud är en annan sak än en näve.
- En melon! - Tack, Trim.
Det är mycket mer likt ett barns huvud.
Beredda? Då tar vi helt enkelt...
Hade min far varit mer vetenskapligt lagd-
- kunde min näsas tragiska öde ha undvikits.
Tyvärr var han mer av en filosof som höll fast vid sina teorier.
Jag förlöstes alltså med tången som nyss hade krossat en melon.
- Ni har fått en son! - Grattis, Walter!
Jag behöver något styvt men ändå böjbart, att spjälka ett ben med.
- Ett gåspenna, kanske? - Ja, det blir bra.
- Vad har hänt med min son? - Doktorn måste spjälka.
Jag är inte klar än. - Susannah!
Här, doktorn.
- Vad har hänt min son? - Det var ett litet mekaniskt missöde.
- Mekaniskt...? - Det var tången.
Det handlar bara om en bruten näsa.
Min far hade alltid drömt om en son med stor näsa-
- liksom alla stora män genom tiderna.
En näsa som Caesar, Dante, Pythagoras-
- Newton eller Alexander den store.
Men nu går jag händelserna i förväg. An är jag inte född.
- Jag går in till frun. - Nej!
Släpp mig, för tusan!
Våga inte röra tången! Släpp!
Min son är ännu inte född och jag är redan helt utmattad.
Ska vi gå och titta på befästningarna?
Mrs Shandy...
Lägg er på sängen.
Ned på sängen, kvinna.
Inget är viktigare än namnet när det gäller ett barns framtid.
Hon har öppnat sig fyra fingrar.
Hermes Trismegistus är tidernas störste filosof, jurist och präst.
- Han var dessutom ingenjör. - Då får barnet heta Tristram.
Nej, Tristram är ett fullkomligt vidrigt namn.
Hur kom det sig då att jag fick heta Tristram, trots min fars synpunkter?
Vi hinner återge tragedin om mitt namn innan det är dags för födseln.
Det är något med barnet, herrn! Det är svart som min... som min sko.
Vi kan förlora barnet. Kyrkoherden är här och barnet måste döpas.
- Ge mig byxorna. - Nej, det hinns inte med.
Ska barnet döpas efter kapten Toby, som blir gudfar?
Hade far trott att jag skulle dö skulle jag ha fått Tobys namn-
- för att spara Trismegistus till ett framtida barn.
- Ge mig ett namn, herrn! - Trismegistus.
Försök komma ihåg det, ditt dåliga minne till trots.
Trismegistus... Trismegistus...
Tris... Tristramgistus...
- Tris... - Tristram?
- Nej, det var något annat. - Det finns inga andra namn på "Tris".
Det var något med "gistus".
- Tristramgistus? - Ja!
Nej, jag heter själv Tristram och det ska inte vara något "gistus" där.
I Faderns, Sonens och den Helige Andes namn-
- döper jag dig, Tristram Shandy.
Nu är lille Tristram upptagen i Guds gemenskap.
Frun... Han mår bra nu.
Han är inte svart längre, frun!
Titta, vilket mirakel.
Du glömde väl inte namnet?
Nej, och barnet mår bra!
- Min vackra lilla Tristram Shandy. - Tristram?
Min son är fördömd redan från födseln.
Jag glömde att nämna en sak.
Jag glömde egentligen inte, men väntade tills vi bekantat oss.
Min far hade två plikter i hemmet.
Praktisk som han var utförde han dem helst samtidigt.
Det första var att dra upp klockan och det andra var mer njutningsfullt.
Walter!
Ni känner nog till Lockes teorier om associationer-
- som senare har uppdaterats av Pavlov och hans hund.
Hörs en metronom när hunden utfodras associerar han ljudet med mat.
Till slut räcker ljudet av metronomen för att hunden ska utsöndra saliv.
Något liknande skedde i mors huvud mellan fars båda husliga plikter.
När hon hörde honom dra upp klockan började hon utsöndra saliv.
Associationen fungerar åt båda hållen.
Efter ett tag dreglar inte hunden när den får mat om inte metronomen hörs.
När min far alltså var så ivrig att fullgöra en av plikterna-
- att han försummade den andra och tog min mor på sängen-
- var han oförmögen att producera saliv.
Älskling...
Har du inte glömt att vrida upp klockan?
Alltså var min tillkomst lika förvirrad som min födsel.
God natt.
Det hjälper inte att yla.
- Hur går det? - Det kan dröja flera timmar.
- Jag ser huvudet. - Får jag se!
Jag ser inget när tyget är för.
Lägg henne ner!
Jag kan inte arbeta så här. Lägg henne ner!
- Tack så mycket! - Vi fortsätter i morgon bitti.
Då tar vi med huvudet.
Klockan åtta har vi genomgång för alla som är med i stridsscenen.
Jag kan ju inte se huvudet.
- Tar vi inte förlossningen i dag? - Nej, i morgon bitti.
Walter ska ju älska sin son, men jag känner mig inte delaktig här borta.
Mark har nog inte läst boken sen han var nio.
- Jag vill inte verka egenkär... - Du syns, oroa dig inte.
- Jag måste diskutera skor med Debbie. - Jag följer med dig dit strax.
- Ska vi ta av näsan direkt? - Ja, så att min son känner igen mig.
- Hejsan! - Hej!
- Vad har du där? - Äppelpaj och vaniljsås.
De tvingade i mig det.
Säg till när du har tid att följa med till kostymförrådet.
Det här är Jennie, och det här är Jenny.
Jennie och jag flörtade nyss, men vi ligger lågt medan du är här.
Vad bra.
- Vad fin hon är, vad heter hon? - Han heter Stephen.
- Jaså, som pappa? - Ja.
- Hej, hur är det? - Det är bra, tack.
- Vill du vara med i filmen? - Akta så att han inte börjar skrika.
Förlåt, men Leo vill att du ska testa livmodern.
- Jennie följer med dig. - Jag måste gå, älskling.
- Det var trevligt att råkas. - Detsamma!
- Du har en mycket snygg fru. - Ja, fast vi är inte gifta.
Hon hälsar på här ett par dagar.
Tack för att du kunde komma, Steve.
- Oj! - Det är livmodern du ska vara i.
Det var bara ett tag sen jag såg en sist.
Har Mark pratat med dig om att göra det upp-och-ner?
- Nej. - Det är det vi ska prova nu.
Riktiga livmödrar har väl inget fönster?
Hälsa mamma att jag ber om ursäkt för allt.
Det ska nog gå bra.
Nu kan ni öppna den.
Nej, nu blev det fel.
Jag får försöka åt andra hållet.
Hissa ner honom.
Så där, ja.
- Jag sitter fast. - Öppna den lite till.
- Det blir jättebra sådär. - Menar du det?
- Har du gått upp i vikt? - Nej, det har jag inte.
Foster håller väl på och sparkar och bökar?
Nej, inte inför födseln.
Strax innan födseln fyller barnet ut hela livmodern-
- med huvudet neråt i moderns bäcken.
Kan man inte filma det rättvänt och sen vända på det?
Det får vi fråga Mark om, han ville att det skulle vara realistiskt.
Är en fullvuxen man som pratar in i kameran från en livmoder realistiskt?
- Släpp ut mig! Vilken idiot han är. - Okej, Steve.
- Dra ut mig. - Ta ut honom.
Det är för trångt här. Akta, jag kläms!
Ta det försiktigt!
- Mår du bra? - Ja, då.
Det där kommer att bli jättebra, Steve.
Det är nog trängre med kläder, det blir bättre sen.
- Jag tänker inte göra det naken. - Spädbarn föds nakna.
- Spädbarn behöver inte vara roliga. - Du ser nog rolig ut naken.
"Var man föraktar sig själv, som icke varit soldat."
- Det har Samuel Johnson sagt. - Nu är du i alla fall soldat.
- Han borde helt klart ha hatt. - Jag avskyr hatten.
- Du är inte farbror Toby, utan... - Rob Brydon.
Just det, jag glömde bort vad du hette.
- Hej, Steve. - Hej.
- Vi förbereder oss för stridsscenen. - Jag är inte med i den.
- Vad tycker du? - Inte illa, förutom hatten.
Den är historiskt korrekt, men jag gillar den inte heller.
- Hämtar du en kopp kaffe, Jennie? - Javisst. Rob, då?
- Kan jag få en macchiato? - Jag ska göra mitt bästa.
Jag tar en likadan, förresten.
Var du orolig för att du hade andra skor än Toby?
Nej, men Walter ska ju vara den dominerande parten.
Ärmarna borde vara fulla av krutstänk.
Klackarna antyder att jag har komplex för min längd.
- Vill du byta skor? - Jag måste ha övertaget.
Jag ska vara som Gandalf och han som Frodo.
"Du får inte ringen!"
- Jag kan imitera Steve också. - Kan vi inte ta skorna först?
"Kan vi inte ta skorna först?"
- "Jag har hus i Hollywood Hills." - Det lät mer som Alan Partridge.
- "Jag pratar inte så där!" - Sluta nu!
Rob är alltså för lång. Eller så är du för kort.
Rob har för höga klackar. Vore han lång skulle han inte ha fått rollen.
Problemet är att vi redan har använt de här skorna.
Era mössor är inte styva nog.
Det handlar inte om mitt ego, utan om vad som passar rollen bäst.
Det fanns bara vanligt kaffe.
Varför vill ni ens ha mig här, i så fall?
De vill ta pressbilder av dig i scenkläder.
Du har den över fel axel, det är den axeln du lägger an mot.
"Jag är faktiskt missnöjd."
Tack, Jennie. Nu tar jag över.
Tony ville ha några filmarbetare i bakgrunden.
- Hej på dig! - Vad kul att se dig.
Ska vi lägga upp intervjun som Alan Partridge skulle ha gjort?
Nej, det slipper jag helst.
Det där ju en gammal teveserie och jag försöker röra mig framåt.
Okej, jag ber om ursäkt.
Rob är förresten jättebra på att imitera dig.
Det är lätt att imitera Steve eftersom han alltid låter likadant-
- oavsett om han är Walter, Tristram, sig själv eller Alan Partridge.
Hans stora hjälte är Roger Moore.
Roger Moores skådespelarteknik är ju inte helt olik Steeves.
Det är smickrande att han imiterar mig.
Han låtsas driva med mig, men han älskar mig.
Varför Tristram Shandy, som många anser inte går att filmatisera?
Det är nog just det som lockar.
Tristram Shandy är en postmodernistisk klassiker-
- som skrevs innan det ens fanns nån modernism.
Den var långt före sin tid.
Den kom på åttonde plats på Observers lista över tidernas bästa böcker.
Den var i kronologisk ordning.
Intervjun kommer att finnas tillgänglig på dvd: N-
- liksom flera längre versioner av scener som kompletterar filmen.
Boken heter ju "Välborne herr Tristram Shandy"-
- så det är klart att den handlar om Tristram.
Tack så mycket, Steve Coogan som spelar Tristram Shandy.
- Tack. - Blev det bra?
Jag blev så glad när jag hörde om filmen, för jag älskar boken.
Min favorit är änkan Wadman. Vem spelar henne?
- Hon är inte med i filmen. - Det är ju en fin kärlekshistoria.
Ja, men boken är så innehållsrik att man måste sålla bort en del.
- Ska du med på ett glas? - Jag kan inte, tjejen är här.
- Vi tar det i Manchester. - Ja, det var kul att ses.
Ed!
Jag måste prata med dig, Mark.
Gäller det skorna får du ta det med Debbie.
- Det är en fråga om status. - Ja, jag förstår det.
Var det klockan åtta i morgon?
Kan du skjutsa mig, Steve?
De andra åkte utan mig.
Visst, det är bara att hoppa in där bak.
Visst är det kallt?
Ursäkta, Steve. Vi krockade nästan.
Ja, visst vill jag provspela för Alexander Payne.
Rob Brydon hälsar att han också vill det.
Vi ses på hotellet.
- Det var min agent. - Det är min agent med.
Han ville diskutera några manus från Amerika.
"Fuck you, asshole!"
"Fuck you, din lilla skit!"
"Fuck you, nu dödar jag dig!"
Krigsscener är så trista.
Jag förstår inte varför de måste filma om den.
Det finns så mycket i boken, varför ska man ta med just det där?
- Ja, varför inte ha med änkan? - Nej, romanser är lika trista de.
Det mest spännande i hela boken är ju Tristrapedin.
Var det nåt Tristram skrev?
Nej, Walter ägnar hela graviditeten åt att samla alla sina kunskaper-
- i en encyklopedi ämnad för sin son.
Den judiska seden att omskära pojkar kom från Egypten-
- eller möjligtvis från syrierna, fenicierna eller kappadokierna.
Det skulle alltså betyda-
- att såväl Solon och Pythagoras som Ptolemaios var omskurna.
Om de kunde leva med det, borde du väl också kunna det?
- Det är helt suveränt. - Walter brinner så för sin son.
Det känner jag igen mig i.
Sen när Tristram blir större är han inte alls som fadern hoppades.
Allt går snett, som det gör för oss alla.
Hur vi blir avgörs ju i slutändan ändå av slumpen.
Min mamma vigde hela sitt liv åt att ta hand om mig.
Hon har tvättat, lagat mat, städat, strukit och jobbat extra.
Hon gjorde sitt liv bedrövligt för min skull.
Man undrar ju varför.
- Titta på vägen. - Förlåt.
Men man undrar ju faktiskt varför.
Det borde få vara med i filmen.
Från början skulle jag ha spelat Tristram och Walter.
Ja, men då var det tänkt som en komediserie för teve.
Titta på dem! Det här lär bli nåt alldeles extra.
Det är fullt av folk och de har med egna tält.
Fanns det husvagnar på 1700-talet?
Hej, Steve! Hur är läget, "Alan Partridge"?
- Det var åtta år sen jag var Alan. - Ja, men alla minns det.
Vi sågs i Cannes efter 24 Hour Party People.
- Vilken fest det var. - Jag minns inte, så jag antar det.
Jag pratade med din agent om att göra ett reportage om dig.
Jag ska prata med honom.
- Hej! Hur står det till? - Det är bara bra!
- Vad kul att ses. - Ja, och att höras.
- Du ser fantastisk ut. - Nej, jag ser hemsk ut.
Nej, du får bara ta hand om barnet helt själv.
- Vi har en barnflicka. - Då är ju allt bra.
Jag hämtar dig lite senare.
- Kan du hjälpa till att lägga honom? - Jag ska bara prata med Adrian först.
- Hej! Hur står det till? - Tack, alldeles prima.
- Du missade just Jenny. - Nej, jag träffade henne.
- Jag tänkte prata lite med Adrian. - Jaså, ni vill vara ensamma.
Jag går nån annanstans. Det var trevligt att råkas.
- Vill du ha nåt att dricka? - Ja, en vodka och tonic tack.
Ni verkar få bra mat här.
- Man går till buffén hela tiden. - Du kanske borde jogga dit.
- Förlåt för att Gary är här. - Ja, det var en obehaglig typ.
- Vet du nån som heter Hedda? - Hedda Gabler?
Det är en strippa. Om det hon säger är sant borde du nog minnas henne.
Jäklar...
- Hade ni sex? - Nej.
- Tog ni knark? - Nej.
- Så ni hade inte sex? - Nej.
- Så det hade ni inte? - Jo, det hade vi.
Gjorde ni nåt udda?
- Nej. - Det var bra.
Hon hörde av sig till Garys tidning och jag bad honom tona ner det.
Han vill göra en artikel om hur ditt liv har förändrats sen du blev far.
- Det ställer jag inte upp på. - Tänk på saken i alla fall.
Jag tänker inte utnyttja min son så.
Det är bara att göra det, så är det ur världen sen.
Det bästa av manusen är en tevefilm om en engelsk biståndsarbetare-
- som tappar minnet och blir förälskad i sin egen dotter.
Jag har läst det och det är uruselt.
- Dessutom är det för teve. - Ja, men HBO gör bra saker.
Är inte jag för ung för att bli kär i min dotter?
Inte om du är pedofil.
- Man måste tänka två filmer framåt. - Behövs det inte två filmer då?
Det här är en början.
- Nu måste jag gå till Jenny. - Glöm inte manusen.
- Jag lägger dem i högen. - Vi ses vid genomgången.
Steve! Det här är David Ingoldsby, en äkta 1700-talssoldat.
- 1600-talssoldat, faktiskt. - Det kan man inte tro.
Han har hundratals entusiaster till vårt förfogande, billigt.
- Vi skulle göra det gratis. - Säg inte det så att han hör.
Får jag ta en bild med dig, jag är en stor beundrare.
- Ska jag ta bilden? - Ja, det är bara att trycka.
Steve var nyss med i Jorden runt på 80 dagar.
- Var det några strider i den? - Bara kung fu, Jacke Chan var ju med.
Tidernas bästa stridsscen finns i Lancelot du Lac av Bresson.
Två riddare i full rustning står och slår varandra hur länge som helst.
Det är som metafor för själva livet.
Om hur svårt det är att få kontakt med andra människor.
Alla bär vi på stora skal och rustningar av skräp.
Ju mer de slår och slår desto mindre händer det.
Det är verkligen starkt.
Vi ses.
- Vad handlade det där om? - Hon är en riktig filmnörd.
Du skulle höra när hon går igång om Fassbinder.
Jag har en lista över alla som stupade.
92 män dog, så din rollfigur hade tur.
Jag kan se till att alla era statister får autentiska namn-
- så att de kan ropa på varandra i stridens hetta.
Tack, det vore snällt...
- Har du sett Åter till Cold Mountain? - Ja.
- Vad tyckte du? - Den var bra, men Kidman var gammal.
- Nej, om stridsscenerna. - De var storslagna.
När det exploderar och han hoppar ner...
Det var rena skiten från början till slut!
Inte alls sanningsenligt.
Vi är inte intresserade av att vara med i nåt så farsartat.
Plask, plask... Titta på dig!
Herregud!
Oj, då.
- Kan du bada mig sen? - Nej, fast du skulle nog behöva det.
- Det är feromoner. - Säll upp barnsängen nu.
- Kvinnor kan tycka att det är sexigt. - Pappa ska göra i ordning sängen.
- Vad är det där? - Bach.
Det verkar lugnande på spädbarn.
Mina föräldrar spelade New Seekers, men det gick ju bra ändå.
Men du gillar ju Bach, eller hur? Bach gör dig glad.
- Jenny... - Vad är det?
Borde jag göra nåt åt min krökta näsa?
Har jag en näsa som passar biroller eller huvudroller?
Den passar dig.
Jag nöjer mig nog med att lyfta hakan, när den tiden kommer.
Han håller precis på att somna.
Nej, öppna inte.
Hej, förlåt att jag stör men de ska visa dagstagningarna nu.
Jag ska bara byta om.
- Vad var det om? - Vi ska gå igenom tagningarna.
- Måste du det? - Ja, men det går snabbt.
Jag luktar i alla fall inte illa längre.
Flaskorna är säkert värdefulla, så de borde ju kunna hålla dem rena.
- Hej på dig, Joe! Hur står det till? - Det är bra.
- Hur många barn har du nu? - Sju stycken.
- Har du sju barn? - En för varje veckodag.
Groucho Marx frågade en kvinna varför hon hade sju barn.
"För att jag älskar min man", sa hon.
"Jag älskar min cigarr, men tar ut den emellanåt", sa han.
Här kommer Mark!
- Har du bandet? - Nej, Peter har det.
Mark har snabbt klippt samman stridsscenerna.
Ni vet redan hur liten budget vi hade.
Det här kan bli en mycket intressant film, så när som på striden-
- och därför måste den filmas på nytt, men det kan vi diskutera efteråt.
Då släcker jag.
Mel Gibson lär inte känna sig hotad.
Miniatyren är mer imponerande än det här.
Ladda om kanonerna!
- Tiotals män kämpar under mitt befäl. - Och där har vi stavhoppargardet.
Det behövs lite filmmusik.
- Vem gör musiken? - Det är inte klart än.
Det är vad vi har, är det nån som vill kommentera det?
Eftersom det ser så billigt ut blir det faktiskt bara roligare.
Det är bara Toby som ska vara rolig, striden ska se ut som krig.
Du ser verkligen bra ut i uniformen.
Tyvärr är en hel del av kläderna runt 50 år fel i tiden.
Ja, var det inte en romersk soldat med också?
Antingen gör vi en Braveheart-strid, vilket vi inte har råd med-
- eller en komisk stridsscen, vilket vi faktiskt kan göra.
- Vi måste göra om den. - Annars är filmen ofullständig.
I de tidigare manusversionerna var striden inte ens med.
Vart tog kastanjen vägen?
Vi fick se en scen där du tappade en het kastanj i byxan.
Det var den som fick oss att finansiera filmen.
Det där gick ju bra.
Ja, men eftersom det inte är Walter blir det inte Steve som får göra det.
Menar du allvar?
Jag övade på det i flera veckor.
Först försökte jag tänka minimalistiskt.
Sen lät jag honom verkligen kämpa för att hålla inne smärtan.
Sen försökte jag med mer energi.
Nej, det såg för konstlat ut.
- Vill du prova med en riktig kastanj? - Ja, för att se hur jag reagerar.
Nej, helvete!
Ta bort den! Snälla!
Nej, släpp mina ballar!
Släpp, för i helvete!
Nu är den ute.
- Vill du ha lite vatten? - Nej, jag klarar mig.
- Du stack upp fingret i röven på mig! - Förlåt, det var inte meningen.
Jag ber verkligen om ursäkt.
Du får väl bjuda på middag först?
- Stridsscener har man ju sett förut. - Farbror Toby bör vara med mer.
Han är bokens centralfigur och den roligaste av dem alla.
- Striden är ju Tobys scen. - Huvudsaken är vad det kostar.
Det ska nog räcka med 100 000.
De som kommer och ser den här filmen lär inte vara ute efter action.
Vi har inte tid att tänka om, de står och laddar musköterna där ute.
Försök inte att ställa ultimatum nu, det här måste vi tänka över.
Jag föreslår att Simon går och pratar igenom det med Anita och Greg nu.
- Sen har vi sko frågan. - "Det är en statusfråga."
Släcker ni, tack?
- Skorna syns ju knappt. - Jag förstår inte problemet.
Längden är avgörande för att skilja rollfigurerna åt statusmässigt.
Kan vi göra nåt åt det?
- Hur är det med dig? - Det är ingen fara.
Vi kan göra Robs klackar lägre och ge Steve en tjockare sula.
- Låter det bra? - Ja, det vore fint.
Stoppa filmen och tänd igen.
Gary har väntat på dig i 20 minuter där inne, Steve.
Jag måste prata med en kille, men jag kommer om fem minuter.
- Jag ber om ursäkt för härom kvällen. - Det var faktiskt i går kväll.
Jaså... Jag var full.
Ångrar du att du kysste mig eller att du var full?
Både och.
Jag ångrar kyssen lite mindre, för den var ju trevlig.
Nu får ni vara i fred.
- Tjänare, grabben! Hur är läget? - Det är fint.
Har du tid nu?
Jag ska på manusmöte och sen måste jag gå och vara pappa.
Kan vi göra det här i morgon bitti?
Jag försöker inte slingra mig.
Tidningen vill ta in historien om konstigheterna med den där bruden.
- Det var inga konstigheter. - Hon berättade om en... strunt samma.
Jag är samarbetsvillig. Vad sägs om sju i morgon bitti?
De köper det inte.
Har du ätit här? Tror du mest på kyckling eller stek?
- Visst är rummen här underbara? - Ja.
Jag bor i Karl l: S svit. Han har visst själv bott där.
Ja, strax innan han blev halshuggen.
- Vill du ha nåt att dricka? - Ja, vodka och tonic, tack.
Även om vi filmar striden kommer vi att ha för lite material.
- Det finns mycket att ta av i boken. - Jag tar nog lammet.
Eftersom det handlar om Walters kärlek till sin son-
- borde han vara med vid födelsen.
Du kanske skulle vara det, men Walter levde på 1700-talet.
Han pratar ju med kameran, så han har ju känslor.
Ser man Walter med barnet glömmer man hans brister direkt.
Det skulle bli patetiskt, som när Costner förlöser barnet i Robin Hood.
Han hade ju en fånig hockeyfrilla.
- Vart tog de gamla scenerna vägen? - Som den svarta sidan?
När fader Yorick dör är det en helt svart sida i boken.
Hur intressant blir det på bioduken?
Omslaget till Anarchy in the UK skulle ha baserats på den sidan.
- Yorick är inte med i filmen. - Från början var han det.
- Nu är nästan ingen med i filmen. - Jag gillar den svarta sidan.
- Varför lägger vi ner tid på det här? - För att det är roligt.
- Är det allt? - Räcker inte det?
Om filmen verkligen blir rolig så räcker det.
Vad var det Patrick sa på Shandy Hall?
Bokens tema är mycket enkelt: Livet är kaosartat och formlöst.
Hur man än försöker kan man inte forma det.
Tristram vill berätta om sitt liv, men lyckas inte greppa det.
Livet är för innehållsrikt för att kunna fångas i konsten.
Fadern Walter försöker planera barnets födsel och barndom i detalj-
- men misslyckas totalt, vilket han själv vittnar om:
Har någon man någonsin fått utstå så många slag?
Walter är en olycklig man.
Är hans liv värt uppmärksamhet är allas våra liv det.
- Borde inte änkan Wadman vara med? - Ja, det har jag alltid tyckt.
- Då blir det romantisk komedi. - Det blir skit.
- Vem skulle spela henne? - Vad sägs om den här?
- Kate Beckinsale. - Bra förslag.
Gillian Anderson älskar boken och Mark har träffat henne.
- Vi har inte råd med henne. - Nej, men hon är en stjärna från USA.
- Hon är nog faktiskt från Kanada. - En stjärna skulle göra filmen.
Två, menar jag.
Jag ser mig inte som en filmstjärna utan som en hantverkare.
- Med en Porsche. - Ja, en hantverkare med Porsche.
Två stjärnor... Det är omdömet vi kan hoppas på.
"Tristram Shandy, två stjärnor."
- Vi hinner inte få in henne i manus. - Jag har med änkan i tre utkast.
- Jag måste ner till Jenny nu. - Vi ses, Steve.
Vi ses, Steve!
Jenny?
Hallå där!
Jisses...
Hej och hå.
Syntetblöjor är rena skiten.
Där kommer han ju!
Förlåt att jag är sen, jag bytte på barnet.
Ja, vi hörde det. Du sjöng jättefint.
Ska du ge dig på musikaler snart?
Jaså, tjuvlyssnar ni på mig?
Det var en bra idé, finansiärerna är genom nöjda.
- Gillian Anderson tackade ja. - Redan? Vi kom ju nyss på det.
Jag ringde hennes agent.
Hej, Joanna!
Vi håller på att spela in Tristram Shandy...
Ja, jag älskade manuset.
- Jag ringer om Gillian Anderson. - Hon sitter mittemot mig.
Jaså? Mark är också här.
Hej, Gillian!
- Vi talade ju om Tristram Shandy... - Ja, jag älskar den boken!
- Vi vill ha med änkan i filmen. - Jag älskar henne!
- Jag beundrar dig så mycket. - Det var snällt sagt.
- Det är en lågbudgetfilm. - Gillian bryr sig mer om kvalitet.
Hon behöver knappast pengar.
- Hur snart kan du komma? - Jag kan åka i morgon.
- Okej, hej då! - Hej då!
- Det var enkelt. - Ja, det gick ju bra.
Hon kommer alltså i morgon.
- Är det hon från Baywatch? - Nej, det var Pamela Anderson.
Det räcker med den stor byltade blondin vi har.
Jag älskar Arkiv X.
Visste ni att Rasputin hade en vårta på sin penis?
Nu går vi upp på rummet. Tack för champagnen!
God natt.
Nu går jag och har sexuellt umgänge med min kvinna.
Jag tror inte att det är deras barn, det känns för overkligt.
Hon är bra för honom och tar verkligen ner honom på jorden.
- Steve... - Herregud!
Förlåt. Kan vi växla ett par ord?
- Hur länge har du suttit där? - Jag väntade på dig. Det går snabbt.
Okej, då...
Hörde du att Gillian Anderson ska spela änkan Wadman.
Det var min idé. Inte Gillian, men änkan Wadman.
Du vet hur besatt jag är av Gillian Anderson.
Jag har alla säsonger av Arkiv X på dvd.
- Vill du ha nåt att dricka? - Vodka och tonic, tack.
- Jag kan inte spela... - Det vet jag redan.
Jag kan inte spela mot Gillian eftersom jag är så tänd på henne.
Om vi ska göra en kärleksscen ihop kommer jag att rodna.
Det skulle Toby också, det är bara att ta tillvara på det.
Oroa dig inte, du är ju inte med så mycket.
De tänker ta med hela romansen, som tar upp 100 sidor av boken.
Tack vare dig ska jag spela förälskad i min absoluta drömkvinna.
Min favoritskådespelerska.
Jag kommer att stamma mig igenom hela rasket.
Tack!
Jag måste gå och prata med Jenny nu.
Hon berättade om problemen ni har haft sen ni fick barn.
Alla män tappar förmågan ibland.
Det är inget fel på min förmåga, jag har bara inte tid.
"Det är inget fel på min förmåga."
Har du sett min bok?
- Vilken bok? - Tristram Shandy, så klart.
Här är den.
Vad gör du?
Kom hit!
Borde inte en så här tjock bok ha en innehållsförteckning?
Det är en roman, inte en kokbok.
- Änkan Wadman... - Titta i sjätte boken.
- Hur vet du det? - Och den åttonde och nionde.
- Så du visste om det? - Vad menar du?
- Nu tar Rob större plats än jag. - Knappast.
Han får både striden och agent Mulder.
Scully.
Och så har han högre klackar.
Du har mig och din son och spelar Tristram Shandy.
Ja, boken är ju uppkallad efter honom-
- men han hinner ju inte ens födas i boken.
Jag satt på ett tåg i 30 mil med ett spädbarn för att få ha sex med dig.
Det handlar inte om min förmåga, jag måste bara...
"Nu ska jag berätta om hur farbror Toby blev förälskad. "Fan, också.
Det är en förmögen änka som faller för Toby-
- men oroar sig för hans utrustning.
"Han faller handlöst för henne och blir hopplöst förälskad."
Jag menar inte att vara framfusig, kapten Shandy-
- men vad hände egentligen vid slaget vid Namur?
Jag har byggt upp en miniatyr av hur staden såg ut-
- när trupperna kom dit den där morgonen 1695.
Ni fängslar mig på ett märkligt sätt.
De engelska och skotska trupperna kom ur gravarna till höger.
Jag fullkomligt transpirerar av upphetsning.
Jag måste tillstå att jag blivit mycket intresserad av er.
Men innan vi kan gå vidare-
- måste jag försäkra mig om er förmåga för det äktenskapliga.
Om vilket skick er utrustning är i.
Vill ni se på miniatyren?
Jag måste få veta precis var ni blev sårad.
Det ska jag visa er, madam.
- Menar du det? - Det är lätt gjort.
- Vi går bakom sparrisen här. - Ja, det låter lämpligt.
Det smickrar mig att ni visar mig så stort förtroende, kapten Shandy.
Jag ådrog mig skadan klockan nio...
...precis här.
Det blev jättebra.
Rob... Det här är Steve från New York Times.
- Jag vill skriva en artikel om dig. - Bra jobbat.
- Var det bra? - Ja, verkligen.
- Var är Steve? - Han är där borta.
Hallå!
Rob! Rob?
- Hörde du mitt skratt? - Ja, jag hörde nån skratta.
- Steve Coogan? Hej... - Hejsan!
Kul att ses, jag beklagar det här.
- Jag visste inte att du var så liten. - Han är mycket mindre än jag.
- Den där hinnan brister nog snart. - Sen kommer en sammandragning...
Herregud!
Det var det roligaste han har gjort på åratal.
Jag vet inte varför jag är så liten!
- Vad liten han är. - Ja, visst är han pytteliten?
Rob...?
Jag trodde att vi var polare, Rob!
Du borde åka till Los Angeles och träffa lite folk där.
Ja, det låter intressant.
Du lär bli eftertraktad efter det här.
Jag ber om ursäkt för att det här inte alls är historiskt korrekt.
För att göra det roligare ska alla få varsitt namn.
Du får vara Eli Thrift.
Högste horkarl Williams, pikenerare.
Du kan inte ha halsharnesk.
Det kan lfan Greenwillow få.
De blev så glada över Gillian Anderson-
- att vi får pengar till slaget också!
Joe har en idé om hur du kan vara med vid födseln.
Var har du din vackra fru, Steve?
Hej.
Det blir visst både stridsscen och romans.
Det blir en riktig Hollywoodversion av Tristram Shandy.
- Fassbinder hade aldrig sålt sig så. - Gillar du honom?
Vilken film gillar du bäst?
Hela hans livsverk sammanslaget.
Rädsla urholkar själen.
Bara den titeln har mer innehåll än många hela filmer.
Han skriver så mäktigt.
Schatten der Engel är min favorit. Har du sett den?
Är det den med allt sex?
Nej, det är med Ingrid Caven som prostituerad.
Men hon är så vacker att hon inte ens behöver röra torskarna.
De nöjer sig med att bara se på henne.
Men mänskligheten är så vidrig och hon blir så äcklad av deras problem-
- att hon i slutänden ändå föredrar att knulla med dem.
Det blir mindre snuskigt än att lyssna på dem.
Man sitter där och bara ropar: "Knulla dem, då!"
Fyll mig med dina bebisar.
Vänta, vänta...
Vad sa du för nåt?
- Vad sa du? - "Knulla mig", tror jag.
- Nej, du sa faktiskt nåt annat. - Det var i alla fall det jag menade.
Du är verkligen attraktiv.
Och din kunskap om tysk film är överträffbar.
Men...
Jag måste hem till Jenny.
Jag ska upp och jobba tidigt och måste lägga mig.
Ja, vi börjar halv sju.
- God natt. - God natt.
Jag är Spartacus!
Jag är Spartacus, Jennie.
- Jag är Spartacus. - Jag är Spartacus!
Var har du varit?
Du är ju iskall.
Jag drömde en mardröm.
- Jag har saknat dig. - Och jag dig.
Jag älskar dig.
Det är dags att gå upp, Steve.
God morgon. Bilen står redo om 30 minuter.
- Förlåt. - Vi kan stanna ett par minuter till.
Vilken tur du har!
Amerikanerna medger att upproren i Irak inte har minskat.
Fler terroristmisstänkta ska släppas i dag-
- närtidsfristen går ut.
Vi ska också prata om Churchills relation till Indien.
Varsågod, Charlotte Green.
En amerikansk general säger att upprorsmännen i Irak-
- fortfarande är lika starka som de var för ett år sen.
- God morgon. - God morgon.
- Vill du ha lite frukost, Rob? - En kopp kaffe, tack.
- Har cateringfirman kommit? - Ja, ska jag hämta nåt?
Nej, jag följer med.
God morgon på dig, Dylan.
- God morgon... - Rob.
Det är det här med skorna. Steve och Rob håller på hela tiden.
Här är dina skor. Du kommer att känna dig längre i dem.
Jennie är lite märklig, hon är så intensiv.
Ja, det är hon verkligen.
Jag tror att de förra skorna var bättre.
- Jag har kämpat med dem hela natten. - Det finns ju gamla reserv skor kvar.
- Okej. - Tack ändå.
Steve... Här är kappan till scenen när du tar av dig peruken.
- Kan du prova den? - Javisst.
Du tar av dig peruken med höger hand och tar näsduken med vänster.
- Jag får jaga den... - Du ser ut som Lee Evans.
Fickan sitter nog för långt ner.
Det ser ut som om det ska vara roligt.
"Mot slutet av drottning Annas tid satt fickorna långt ner på kanten."
Fickorna kan placeras högre upp men ändå se rätt ut.
Det är historiskt, men inte hysteriskt roligt.
- Hej, Joe! - Hej, Steve.
- Vi ses i morgon. - Vart ska ni?
Jag ska hämta barnen så att de får se striden.
- Hur gick det med manusändringarna? - Det gick bra.
Jag försökte understryka Walters reaktion på att få barn.
- Allt bra? - Javisst.
Nu får vi lägga på ett kol, jag ska nämligen med ett tåg.
- Det tar bara fem minuter. - Nej, minst tio.
- Vet Mark om det här? - Nej, men han behöver inte oroa sig.
Jag vill göra ett enkelt porträtt, det har du säkert gjort förut.
Steve Coogan som skådespelare och familjefar.
Artikeln ska heta "Välborne Herr Steve Coogan" -
- i likhet med boken.
Ja, det blir bra. Då knyts allt ihop.
Du har ju precis fått barn, så vi börjar med det.
- Vad betyder det för dig? - Det betyder allt.
- Hej, älskling. - Hej.
- Hur är det med honom? - Han är lite kinkig i dag.
Vi har fått hit ditt andra barn nu, om du vill hälsa.
Har jag berättat om det? Jag förklarar mer sen.
Vi ses.
Jag fick manusändringarna från Joe. Han verkade väldigt nöjd.
Här har vi Rachel och lille Tristram.
Vi ses sen.
- Han har snyggare hårfäste. - Det är faktiskt en tjej.
- Ställer det till problem? - Nej, jag är trygg i min manlighet.
- Är ljudet klart? - Ja, allt är i ordning.
- Ed... Nu får vi göra allt klart. - Kan vi flytta på det här?
Hon ser ut att trivas hos dig.
Vad liten hon är.
Du ska in nu, Steve.
Då får du gå till mamma igen.
Jag ska bara säga hej då till Jenny.
- Du har skrikit i tre dagar nu. - Det är bara en dag kvar.
- God morgon. - God morgon. Hur är det?
Kan du hämta Steve, Jennie?
- Walter måste vara med vid födelsen. - Det är ingen fara.
- De väntar på dig där inne. - Okej.
Ha en trevlig resa så ses vi i helgen.
Hade du ha skaffat barn med mig om min näsa såg ut så här?
- Jag ringer när vi har kommit fram. - Jag älskar dig.
- Det här känns inte rätt. - Nej, inte alls.
Ursäkta...
Kan du lägga dig i rätt ställning?
- Jag förstår inte riktigt... - Vi har hoppat lite i tiden.
Vi börjar när barnet är på väg ut.
- Så det är bara slutet? - Ja, precis.
- Mark... - Hejsan.
Vänta lite!
Vi ska hålla på i 40 sekunder innan du kommer in, Steve.
Hur ser det ut?
Nu ser jag något!
Får jag se?
Gå in, Steve.
Nu är det bara lite kvar.
Så där ja!
Så där!
Det blev en väldigt vacker pojke.
En stor pojke.
Tack så mycket. Det finns förfriskningar där ute.
Det är bara att gå dit.
Vad hände?
Vad tyckte du?
- Såg du att det inte var jag som red? - Ja.
- Red du? - Ja.
Det var nog första gången.
- Du var rolig och såg mycket bra ut. - Tyckte du det?
- Vad hände med änkan? - Hur mycket filmade ni?
Jag filmade i två veckor.
Huset var ju för stort, men de ville ha det så.
- Du var helt fantastisk. - Du med.
Vi ses.
- Underbart. - Ja, det gick ju bra.
Skulle vi inte ha en fin scen med Walter och barnet?
Det var inte så på 1700-talet.
Scenen med Steve och unge Tristram var både finstämd och trogen boken.
Jag glömmer att jag är kort.
Var det där verkligen allt?
Vi passar bra ihop, eller hur?
- Vart tog krigsscenen vägen? - Ja, exakt.
Den var inte rolig.
- Hur mycket dricker du dagligen? - Jag vet inte exakt.
Jag har bara tio pund på telefonen så att jag inte ringer för mycket.
- Hur är slutet i boken? - Det är väldigt bra.
Säg mig en sak, fader Yorick.
Varför blygs vi så för vår passion?
Varför avlar vi barn med ljuset släckt?
- Det tror jag inte att alla gör. - Där ser du, Walter.
Jag har bett om att få ha ljuset tänt flera gånger.
Det hör inte hit. Varför upphöjer vi handlingen att släcka liv-
- och lovsjunger vapnen vi använder och målar tavlor över krig?
- Obadiah... - God afton, fader Yorick.
Har kon kalvat än?
Det var just det... Hon har inte kalvat än.
Tager du denna kvinna till din äkta maka...
Det föll sig så att Obadiah gifte sig just som fars tjurträffade hans ko.
Min fars tjurskulle betäcka alla kor i prästerskapet-
- men sanningen var att prästerskapet var för stort för honom.
Men han gjorde sitt bästa och far hyste stor aktning för honom.
När barnet föddes kalvade dock inte Obadiahs ko.
- Kan inte kor vara sterila? - Nej, aldrig.
Inget går upp mot min tjur, förolämpa honom inte.
Vad handlar det här om?
Det är en pittoresk rövarhistoria.
Tjurens pitt och kossans röv.
En pitt-oresk röv-arhistoria...
Pitt och röv. En pittoresk rövarhistoria!
Pitt och röv.
Förlåt.
Den bästa rövarhistorien jag har hört.
Jag tyckte att det var bra.
- Här uppe är det. Ser du? - Okej, jag har sett det nu.
- Ska jag skaffa toupé? - Jag har sett tillräckligt nu, Rob.
Hur stor är fläcken? Det finns hår kvar, men det är tunt.
- Visa med fingret längs kanten. - I helvete heller.
Okej, jag drar löst i håret ovanför men snuddar inte hjässan.
Det kändes inte.
Du kan väl kamma över den kala fläcken åt mig?
Jag vägrar pilla på ditt huvud.
Imiterade jag inte Al Pacino ännu mer, där i bil scenen?
- Jo, det gjorde du. - Vad synd att de klippte bort det.
Det var en bra motvikt mot Naomies roll.
- Du har rätt. - "Jag förstår det inte."
"Mitt namn är Shylock." Har du sett den?
Jag kan också imitera Pacino, men gör det inte hela tiden.
Du är för osäker på dig själv. Det är bara att göra det.
"Jag kan låta som Al Pacino i Gudfadern."
Det där var inget vidare.
- "Du måste visa mer respekt." - "Nej, han låter mer så här."
"Du måste visa respekt och ha djupare röst."
- "Nej, han lät så här på den tiden." - Du låter som en tecknad figur.
Det gör jag inte alls, låt mig få imitera Pacino nu.
"När jag imiterar Pacino tar jag i som fan!"
"Det ska låta mäktigt, hela jävla tiden."
Du låter som Columbo.
Jag är öppen som skådis och kan forma mig efter Pacino.
Bara genom att luta mig mot en vägg kan jag bli Al Pacino.
Jag kan se paff ut som Pacino.
Menar du allvar nu, eller skojar du?
Jag är en sanningssökande skådespelare precis som han.
Det är därför jag inspireras av Pacino och Hopkins.
Jag inspireras av kvinnliga skådisar också, som Streisand.
Jag hämtar ofta inspiration från Streisand.
Jag hämtar saker från hela hennes karriär.
Jag tar lite från Hello, Dolly! Och lite från Yentl.
Det blir riktigt meshuggah, som det heter på jiddish.
Jag har Streisand, Hopkins och Pacino i ryggen.
Jag kan göra vad som helst.
- Jag har fixat tänderna. - Jag vet.
- Vad tycker du? Känn på den här. - Jag vill inte ta på dina tänder.
Det är bara att blunda och känna efter.
Vad har du emot tänder? Är du homofob?
Vad har homofobi med saken att göra?
Du är rädd för att du ska tända på mina tänder.
- Det ser bra ut. - Tack.